Buckinghamska palača
Potniki, vstopite! Potniki, vstopite!
DrSi predstavlja DOWNTON ABBEY
Jutro. –Danes je posebno.
Presneto.
Kaj pa imaš? –Kakšna radovednost.
Pravkar prispelo, milord.
Eno je iz Buckinghamske palače. –Sveta nebesa.
Potrebujem pomoč pri novih prašičih. –Počakajmo, da bo kmetija donosna.
In potrebujemo načrt za streho. –To ne bo pomagalo varčevati.
Kaj je?
Kralj in kraljica prihajata na obisk.
Kaj? Med potovanjem po Yorkshiru? –Ja. Samo za eno noč.
Eno noč bosta prespala tu in šla v Harewood na ples.
Ko bosta tukaj, bo v vasi parada yorkshirskih huzarjev.
Se Henry lahko vrne? –Dvomim.
Poslala bom telegram. A ne more odpovedati avtosalona v Chicagu.
Tom, obvladuješ svoje navdušenje.
Se spet oglaša irski domoljub? –Vem, da te moje mnenje zelo zabava.
Najbrž bodo preverili, da ga. Patmore ni ruska vohunka.
Povej spodaj, Barrow. Jaz bom pa obvestil milostljivo.
Ja, milord.
Kraljevsko kosilo, parada in večerja? Sesti bom morala.
Kaj pa g. Branson? –Kaj je z njim?
Republikanec je.
Če se oglasi g. Carson, ne sme nihče omeniti te besede.
Strinjam se z g. Bransonom. Tudi jaz ne maram kraljev.
Najbrž sem tudi jaz republikanka. –Je Angležem to dovoljeno?
Dva tedna za priprave? Ježeš. To je velika čast.
Res je, a če kaj vem o kraljevskih obiskih, se bomo stalno preoblačili.
Še dobro, da sem nakupovala.
Ga. Handley–Seymour mi šiva plesno obleko. Rekla bom, naj pohiti.
Naj jo pošlje sem. Kako je pa sicer? –Saj veš.
Danes imam kosilo za 30 ljudi za pomoč rešilnim čolnom. Ali jutri?
Vsekakor je v pomoč nečemu.
Očitno je vse po starem. Kmalu se vidiva.
Veš, da lahko prinesem dovolj zelenjave.
Rad se zaposlim.
Kako so v hiši sprejeli novico? –Daisy prepeva Marseljezo. Nič novega.
Kaj pa je? Mislila sem, da boš vesel. –Saj sem. Obisk je velika čast.
A prihajajo člani kraljevskega in imperialnega gospodinjstva,
ki so obiskali najsijajnejše dvorce v deželi.
Blenheim, Chatsworth, Arundel. G. Barrow ve, česa se loteva?
Kaj ti mar? Nisi več odgovoren. Pridi na kosilo, da grem potem nazaj.
Tako, gospod. Tukaj je.
Zelo dobro. Hvala.
Lady Bagshaw, veličanstvo. –Dobro.
Ko pridejo, bomo šli v sobo 1844.
Sedite.
Dobila sem načrt za potovanje po Yorkshiru.
Ja, dokončen je.
Uživali bomo.
Nisem vedela, da bomo bivali v Downton Abbeyju.
Eno noč.
Parada bo in večerja, potem pa gremo k princesi Mary v Harewood.
Bi morda lahko šla naravnost v Harewood?
Lord Grantham je moj bratranec. In družini sta …
V sporu. Ali bi se lahko sprli, če bom jaz tam.
In kaj je povzročilo spor? –Mati lorda Granthama je prepričana,
da bi moral biti njen sin moj dedič. –Stari lady Grantham se težko upreš.
Kot zelo dobro vem. –Tako je, gospa.
Vendar morajo izvedeti, ali upajo zaman.
Imajo radi preproste ali prefinjene jedi?
Gotovo ne preproste.
Ta sorta hoče omake in vse velouté, frappé in zalito s smetano.
Ta sorta? Kralj Anglije je. Edini na svetu. Ta sorta? Kaj pa še.
Ne načrtujte preveč, dokler ne vemo, kaj pričakujejo.
Vem, da od mene pričakujejo hrano. Daisy, manj filozofije, več truda.
Je sladica pripravljena? –Ja. Daisy, vzemi narastke iz pečice,
da poiščem očala.
Ta dežela potrebuje spremembe. –Kandidiraj za parlament.
Zakaj pa ne? Lady Astor je. –In nižja kuharica iz Yorkshira
ji bo zagotovo sledila.
Imeti moraš velike sanje. –Jih imaš ti, Andy?
Saj te nisem užalil, kaj?
Zakaj to praviš? –Poroke ne omenjaš več.
Poročila se bova, ko bova pripravljena, nič prej.
Jaz sem.
Odnesi jih gor, preden se sesedejo.
Maud Bagshaw prihaja v Downton? –Kot kraljičina dvorna dama.
Ježešna. –Zakaj tako presenečenje? Kdo je?
Sestrična tvojega očeta je.
Kasneje se bomo pomenili. –Ne smeš povzročiti zadrege.
In kako gre?
Mary ima vse pod nadzorom. –Komaj. Veliko dela je.
Kaj so prej merili po zelenici?
Postavljajo oder za kraljico za parado.
Zanimivo. –Potrata denarja.
Pa smo tam. –Za to imamo monarhijo, ne?
Da poživi življenje nacije z veličastjem in glamurjem.
Naj navedem Tennysona. Toplo srce zasenči vsako krono,
vere ne prekosi normanska kri.
Boš imela dovolj puhlic za ves čas obiska?
Če jih bo zmanjkalo, bom vprašala tebe.
Hvala, Barrow.
Zdaj pa o lady Bagshaw. Je zelo daljna sorodnica?
Ne. Njen oče je bil moj stari stric. –Zakaj je ne poznam?
Ker se je odmaknila od družine. –Veš, zakaj? –Mogoče.
Mislim, da hoče tvojega očeta ogoljufati za njegovo dediščino.
Nima otrok. Tvoj oče je njen najbližji sorodnik.
Ne spravljaj je v neroden položaj. –Nekaj kuhaš.
Vidim tvoj machiavellijski pogled.
Machiavelli je pogosto podcenjen.
V več pogledih je bil izjemen. –Kaligula tudi, ne vedno dobro.
Kaj pripravljaš, babica? –Idealno bi bilo,
če bi Maud tvojega očeta videla kot sina, ki ga ni nikoli imela.
Bo ona mati, ki je nisem nikoli imel?
Sarkazem je najnižja oblika duhovitosti.
Pozdravljeni. –G. Molesley, zelo pozno ste zunaj.
Je res? –Kaj pa, g. Molesley?
G. Bakewell je omenil kraljevski obisk.
Ni mu zaupati skrivnosti.
Kakšna čast.
Ne še vi. Razočarana sem. –Ne menite se zanjo.
Bi mi dovolili spet obleči livrejo? –Bi šola dovolila?
Za to gotovo.
Počakajmo na ukaze. –Kaj pravite, g. Barrow?
Mi boste dovolili streči mojemu kralju in kraljici?
No … –Za nas je.
Lahko noč.
Naj grem jaz po Johnnyja ali boš šla ti?
Lahko grem jaz.
Kako razburljivo.
Zmešani so. Tak cirkus za neznane.
Pusti to. Hotela sem ti reči,
da imam nekaj idej, kaj postreči na tvoji poroki.
Nehaj že z mojo poroko.
Le še nekaj dni imamo in govorila sem z milostljivo. Strinja se,
da običajna pravila ne veljajo.
Če je v sobi družinski član, ne bomo čistili, sicer pa omejitve ne veljajo.
Vsako malenkost je treba očistiti.
Do četrtka se mora cela hiša svetiti. –Presneto.
Posluh, prosim.
Danes popoldne ob štirih bo iz Raby Castla prišel
butler njunih veličanstev g. Wilson s spletično in slugo.
Da nam dajo navodila? –Bomo stregli kraljevim služabnikom?
To bodo pojasnili.
Slugam in spletičnam že ne bom stregla.
Preden se razburjamo, počakajmo, kaj bodo rekli.
Amen. –Nazaj na delo.
G. Branson.
Želite? –K vam sem prišel.
Kako vam lahko pomagam, gospod … –Chetwode. Major Chetwode.
Saj ste g. Branson, zet lorda Granthama?
Sem.
Časopisi pravijo, da se bosta kralj in kraljica ustavila v Downton Abbeyju.
Bo že res, če je v časopisih.
Velika čast. Kot Irec se morda ne strinjate.
Vem, kdaj moj tast in tašča dobita kompliment.
Vojaška parada bo.
Kaj menite o tem? –Kako to mislite?
Niste rekli, ali podpirate kralja in kraljico.
Podpiram lorda Granthama. –Zelo domiselno.
Nasvidenje, g. Branson.
Barrow. Rekli so, da ste tukaj.
Sveta nebesa, še vedno znamo pripraviti predstavo, če je treba.
Je vse očiščeno?
Na splošno, milady. Nismo pa še zloščili.
Zakaj ne?
Čakam na butlerja njunih veličanstev.
Vprašal bi ga, kaj naj uporabim. –Res?
Ne moremo sami izbrati, kaj bomo dali na svojo mizo?
Zvonec na vratih, g. Barrow. –Prosim, pojdite.
Milady.
Pozdravljeni, g. Wilson. Dobrodošli v Downton Abbeyju.
Sem, g. Wilson.
Kraljevi butler je strašljiv. Barrow je bil kot zajec pred kobro.
Ojej. Naj grem dol?
Vedo, kaj delajo. –Res? Strašno zaostajajo.
Madeža na preprogi v modri sobi ne moremo odstraniti, stolov za parado ni
in lakajev še nismo izbrali.
Še malo bom, če ne pride nihče postreč.
Lepo. Princesa Mary nas jutri vabi na čaj v Harewood.
Toliko dela imam. –Je mladi par prevzel veliko hišo?
Nista ravno mlad par. Vsaj on ne. –Vedno se mi je zdela plašna.
Plašna princesa? Je to oksimoron?
Kakorkoli že, šli bomo. –Prav.
Vrnil se bom v Raby Castle in prišel sem pred veličanstvi v četrtek.
Kraljevi sluga g. Ellis in kraljičina spletična gdč. Lawton bosta ostala,
če je ustrezno, lahko pa gresta v vas.
Našli jima bomo sobi.
Kuhar g. Courbet … –Oprostite, ste rekli kuhar?
Ja. Hvaležni bi bili, če lahko pripravite kuhinjo.
Kaj naj naročim?
Ničesar. Vse bo imel s seboj. –Mi ne bomo nič kuhali?
Kuhajte za služinčad. G. Courbet ne bo imel časa za to.
Kaj takega.
Tega se lahko veselim. –Pomirite se. Če se dela tako …
Ga. Webb in štirje lakaji bodo prišli z g. Courbetom dan prej.
Kdo je ta ga. Webb? –Gospodinja.
Pripeljala bo tudi dve sobarici.
Gospodinja? –Za čas obiska.
Pa sobarici?
Postiljali bosta, čistili kopalnice in podobno.
A tako. Moje sobarice in jaz ne bomo sodelovale v pripravah?
Med obiskom boste vi butler in … –Oprostite, nisem butler.
Ampak kraljevi paž zadnjih stopnic.
Torej naše osebje nima dela. –Gotovo lahko pomaga.
Kako bosta jedla in se oblekla, če so kuhar, lakaj in spletična tukaj?
Po dva imamo. Glavni lakaj in glavna spletična
bosta prišla pred veličanstvi, ki bosta pripeljala pribočnika,
dvorno damo, dva detektiva in dva voznika.
Drugi kuhar bo šel v Harewood. Štirje lakaji z njim, štirje pa sem.
Ste me vsi razumeli?
Lady Bagshaw ne moreš kritizirati vpričo kraljice.
Le zločin skušam preprečiti.
Kdo pravi, da je zločin? –Jaz.
Si strokovnjakinja za to? –Za vse sem strokovnjakinja.
Gotovo si vsaj misliš, zakaj noče zapustiti Robertu.
Sploh ne. Njen najbližji sorodnik je.
Brompton je v družini že 300 let. In komu ga hoče dati ona?
Dobrodelni organizaciji? Za pse? –Družina ima že dovolj skrbi.
Ne gre za to. –No, prav.
Odkriti moramo njen razlog. –Le kakšen razlog bi lahko bil?
To nameravam ugotoviti.
Carson. –Milady. Vstopite, prosim.
Počaščen sem.
Nočem biti v nadlego, a potrebujem vašo pomoč.
Barrow ni dorasel nalogi.
Milady? –Noče očistiti srebrnine.
Ali dovoliti Andrewu, da jo očisti.
Kaj? –Pravi, da bo paž …
Nečesa izbral kose za uporabo. –A tako.
V nekakšnem transu je. Mi boste pomagali?
Počutim se, kot bi potiskala skalo navkreber.
Zjutraj pridem.
Ne skrbite.
Pravi zaklad ste. Sama bom našla vrata.
Nikoli ji nisi mogel ničesar odreči.
Kaj pa g. Barrow?
Kar naj se sprijazni. –Ne bo zadovoljen.
Po večerji zgoraj bomo jedli mi. Dovolj časa boste imeli.
Hvala.
Kako gre z dvema slugama? –Pripravil sem kraljeva oblačila
in uniforme za Downton. Ko bo prišel g. Miller, bom pripravil za Harewood.
Potem bom šel v London in pripravil za njuno vrnitev. Prekriva se.
Torej g. Miller dejansko oblači kralja?
Če zboli, ga jaz.
Pogosto zboli? –Ne.
Zoprno je. Vsilijo se, zahtevajo in zdaj bomo v lastni hiši odveč.
Ja, razočarana sem.
Voda ni dovolj vroča. So se vsi kopali?
Kako naj vem?
G. Barrow, ne bi govorili z milostljivim?
O čem?
Gotovo ni prav, da nas tako ponižajo. –Kaj pa lahko naredi?
Je med kraljevskim obiskom osebje vedno odrinjeno?
Zakaj pripeljeta toliko služinčadi? –Morda ker hodita od hiše do hiše
in hočeta narejeno po svojem okusu. –Kot da mi tega ne bi zmogli.
Nismo žoge, ne zaslužimo si brce.
Kaj bomo rekli Barrowu? Saj ni naredil nič narobe.
Nič ni naredil.
V tem je težava. –Ni pošteno.
A tako. Že zdaj. –Poslal sem po g. Barrowa, milord.
Ste me klicali, milord? G. Carson. Kaj pa vi tukaj?
Takole je.
Carson se bo za kraljevi obisk vrnil v hišo.
Kaj? Vračate se kot butler, ko sem butler tukaj jaz?
Tako je.
Smem vprašati, kako dolgo je bilo to načrtovano?
Ni bilo ravno načrtovano. –Ker ne razumem, kje sem potem jaz.
Lahko ste nekakšen …
Če dovolite, raje ne bi bil nekakšen karkoli.
Za čas obiska bom odstopil s položaja, če moram,
in vam znova služil, ko bosta veličanstvi odšli, če boste želeli.
Prosim, ne mislite …
Mimogrede, grelnik nagaja. Vroče vode ni.
Samo še to potrebujemo. –Barrow …
Brez skrbi. Vodovodar ga bo hitro popravil, mi pa bomo nocoj
in zjutraj prinesli vrče vode v sobe. Saj ni težko. 300 let smo to počeli.
Hvala, Carson.
To je šlo pa gladko. –Ga boš odpustil?
Ne. Pravzaprav me zanima. Nisem ga imel za načelnega človeka.
Povedati mu bom morala, da naročam le za služinčad. Navdušila sem ga.
Mi o volku … Kar naprej. Ravno pravim, da boste dokončno naročili.
A tako? –Vsa vas govori samo o tem.
Seveda. –Dovolil sem si
narediti seznam sestavin vaših najljubših jedi. Dobro jih poznam.
Nekatere stvari moram naročiti, zato bi morali pohiteti.
Cenim vaš trud, g. Bakewell.
Srce mi hoče raznesti.
Iz svoje trgovine bom nahranil kralja cesarja.
Ko bi bil oče še živ.
Zelo ponosen bi bil name.
Tako ali tako bi bil ponosen na vas. –Tako že ne.
To je vrhunec moje kariere. Vrhunec mojega življenja.
Vsi mi zavidajo.
Obkljukal sem, kar mislim, da boste vzeli.
Veste … –12 za kosilo?
Za večerjo jih bo seveda več. Okrog 30?
Povejte, če se motim.
Veste … –Ne motite se.
Spremembe bomo sporočili.
Pavlove ne bo. Šarlota je varnejša. Večino lahko pripravimo prej.
In jaz bom stregel. Pomislite.
Plesala sem z moškim, ki je plesal s soplesalko waleškega princa.
Čisto sem zmešana in nora … –Nehajte!
Vsi moji dobavitelji so navdušeni.
Ga. Patmore, ne bom se vam mogel dovolj zahvaliti, pa če živim sto let.
Počutim se kot lažnivka. Nazaj bi morala.
Da se v očeh vasi ponižate na kuhinjsko deklo?
In g. Bakewellu pokvarite leto? Ne boste.
Brez spletične, sluge in varuške. –V letu 1927 smo. Moderna sva.
Varuška bo poskrbela za Marigold, Anna pa zate.
Res? Bo zmogla? –Seveda.
Kot v starih časih. Babica in Isobel sta tu,
popoldne pa gremo k princesi Mary. –Je moja nova plesna obleka prispela?
Ne še. Saj bo.
Živjo, Mary. –Kako si?
Kako dolgo že delate za kraljico?
Šest let. –Kako zanimivo.
Verjetno ste vešča šivilja. –Nihče se ne pritožuje.
Učila sem se pri madame Lucile. Kraljica je hotela poklicno šiviljo.
Pa so našli vas? –Moj sloves me je našel.
Skoraj tri je že. Pripraviti se moramo.
Bo princesa na paradi?
Oba bosta. –Princesa se mi vedno zdi žalostna.
Princesa je. In te naj se ne bi režale kot mačka Režalka.
Ni treba, da so videti nesrečne.
Tebi se zdi nesrečna, meni dostojanstvena.
To vse pove, kajne? –Kakšna tolažba, da ste tu, Carson.
Kako, da ste spet prijeli ognjeni meč?
Grem tja, kjer lahko najbolj pomagam.
Modre besede za vse nas.
Njena kraljevska visokost je v rumeni sobi.
Markiza Hexhamska, grofica Granthamska,
lady Mary Talbot. –Vaša kraljevska visokost.
Izvolite sesti, lady Grantham.
Najbrž imate zmešnjavo zaradi obiska mojih staršev. Sočustvujem.
Vam ni treba pojasnjevati. –Samo ničesar ne pleskajte.
Sita sta vonja sveže barve. –Upam, da ni prepozno.
Zdaj živite tukaj? –Ne, še vedno v Goldsboroughu.
Ampak lord Harewood je bolan, zato sva prišla vodit obisk in ples.
Pozdravljena, srčka. Kako sta? –Pozdravljena, mama.
Ja? –Srečo imate.
Novi vodovodar sem. Tony Sellick. –Aja.
Pokazala vam bom, kje je grelnik.
Kam pa?
To je vodovodar g. Sellick. V kurilnico ga peljem.
Bom jaz.
Ni treba. Samo ge. Patmore povej, kje sem.
Prosim, pripeljite fanta s seboj. –Kako prijazno.
Zakaj sta otroka tukaj?
Vrnili smo se in … –Pred šesto ne smeta sem.
Vem, milord, ampak …
Odpeljite ju gor. Nocoj ne smeta več dol.
Saj sta samo … –Hvala, varuška.
Saj se spomniš lady Grantham in njenih hčera?
Lady Grantham.
Želijo, da pripeljeva fanta na parado.
Ne. Nadležna bosta.
Upali smo, da bosta ostala na večerji.
Bojim se, da ne.
Pustil vas bom same.
Bolje, da začnete. Šla bom. –Mi ne boš zaželela sreče?
Ni videti, da potrebujete moje dobre želje, g. Sellick. Ali od kogarkoli.
Ne veš, kaj potrebujem. –In ne nameravam izvedeti.
Moramo spet pokositi?
Jutri zjutraj bodo. –Pozdravljeni, g. Branson.
Vidim, da se pripravljate za veličanstvi.
Ja. Lord Hexham.
Major Chetwode.
Ste prišli na parado? –Ja. V pubu bivam.
Milord? –Dovolite.
Ali ste prišli nadzorovat mene? –Upal sem, da boste moj vodnik.
Bi kaj spili? –Prišel bom za vami.
Kdo je to? –Ne vem. Morda je v vojski.
Ali javni uslužbenec. A bom pil z njim, da ga pomirim.
Kaj pa hoče?
Morda bi se rad prepričal, da sem se spremenil.
Pa vi, milady? Je vse pripravljeno? –Ne. In srce mi razbija.
Mimogrede, si videl srebrno šatuljo z mize pri kaminu v salonu?
Babica je imela v njej igralne karte. –Vem, katero mislite. Je izginila?
Ja. Prav tako mali kupido s kaminske police. Najbrž sta spodaj v čiščenju.
Ravno sem mislila k vam, milady. –Že v redu.
Če je to vse, milady?
Pa že. Boš zmogla vrč in skledo? Sta pretežka?
Ne, ne, saj bo šlo.
Kako je z grelnikom? –Kmalu bo popravljen.
Bertie je bil prej s Tomom. Saj Tom ne bo delal težav, kaj?
Zakaj to praviš?
Bertie pravi, da ga opazuje neki tip iz vojske.
Tom rad šokira, nič drugega. Nikoli ne bi škodil tej družini. Nikoli.
Greva dol? –Pojdiva.
Rekel sem: "Gospa, še tega malega je treba obrniti."
Pazite, g. Sellick. Daisy bo zardela. –Kaj več bo treba. Spijte to.
Zaslužite si. Zelo pozno je. –Moram dokončati. Lahko potegnem.
Svoj posel bom začel. Tega pa z delom od 9.00 do 17.00 ne moreš.
Vrči so grozni. Kako smo včasih zmogli?
Ljudje so vzdržali več.
Morda so od življenja pričakovali manj.
Jaz pričakujem veliko.
Jaz tudi. In bom tudi dobila. –Ste še tukaj?
G. Sellick je dolge ure garal za naše dobro.
Potem bi moral domov.
Je slano pripravljeno? –Na.
Prav ima. Nova črpalka naj bi prispela okrog devetih.
Tukaj bom. –Mi tudi.
Mama je bila. V Londonu je, pri Rosamund.
Nemogoče. Z nami je kosila. Nič ni rekla.
Popoldne je šla.
Jutri se vrne. Povabila sem jo na čaj. Prepričaj jo, da pusti Maud pri miru.
Niti mama ne bo začela prepira vpričo kralja.
Lahko pride prej?
Si navdušena? –Malo pa res. Si ti?
Bi bilo plebejsko priznati? –Za Američanko ne.
Začenja se, g. Carson. –Prepustite meni.
Jaz sem monsieur Courbet, to pa gospodinja ga. Webb.
Kar po tej poti, ki vodi na kuhinjsko dvorišče.
Rekel sem, da sem monsieur Courbet, kuhar njunih veličanstev.
Bravo, Charlie. Začni, kot misliš nadaljevati.
Sem, gospodje.
Gdč. Lawton? –Samo razgledovala sem se.
Čudovita hiša. –Številne lepše ste videli.
Po to sem prišla. Ne bi smeli biti tukaj.
Pripravite se za bitko z barbari.
Vi. Kam lahko dam to? –Ne izzivajte me.
Naredili smo prostor v pomivalnici in tej omari. Kakšen cirkus za nič.
Kje je naročeno od g. Bakewella? –Pridite.
Kako ti je to uspelo?
Vrtnar mi je neopazno pomagal nositi.
Lahko bi vse prodala in plačala g. Bakewellu.
Ne skrbite. Postopoma bodo pojedli po obisku.
Na trakove nareži, sem rekel! –Opravljeno, ga. Patmore.
Nova črpalka je nameščena. –Slava junaku.
Povedati bi morali ge. Hughes ali g. Carsonu, ne njima.
Že v redu. Sporočili bova naprej. Hvala.
Ne potrebujem vaše pomoči. Zanima me le, kje bosta veličanstvi spali,
da lahko gdč. Stinson pripravi sobe. –Pokazala vam bom. Brez moje pomoči
jih ne boste našli. –Je vedno tako?
Kraljevski obisk je kot labod v vodi. Zgoraj milina in spokojnost,
spodaj pa noro brcanje. –Ko bi le jaz lahko šel.
Jutri po prihodu g. Millerja sem prost. K mami bom šel.
Pojdite z mano v York. Na pijačo bova šla.
Pojdi. Prost si.
Zmenjeno. Ko bom končal, vas bom poiskal. Lahko si izposodiva avto.
Ga. Webb, tu sem jaz gospodinja. –Niste, dokler je kralj pod to streho.
Že, vendar še ni prišel.
Kot bi živeli v tovarni.
Kot med vojno, ko je bilo tu okrevališče.
Uživala sem, čeprav imam slabo vest, ko to rečem. Kje je Tom?
Očka je v vasi. –Spet? Kaj se pa gre?
Ko sem prišla, se je Tom zdel zelo mrk.
Upam, da ne dela bombe.
V šali marsikdo pove resnico. Tajna služba mu sledi.
Neumnost. Mama, kako je bilo v Londonu?
Dobro.
Zakaj si pa šla tja? –Zaradi različnih opravkov.
Londona ne maraš.
Kdo ti je pa to rekel? Kdaj naj jutri pridem?
Najkasneje opoldne. Ob pol enih pridejo. Mama, obljubi,
da ne boš napadla Maud Bagshaw. –Sestrične ne morem ignorirati.
Tako je. Pozdravi jo kot sestrično in naj ostane pri tem.
Razmislila bom.
Kaj pa lahko naredimo, če vse zapusti nekomu drugemu?
Spodbijamo oporoko.
Na podlagi česa? –Neprimernega vpliva.
Kako bi to vedela? In dokazala? –Našli bi naklonjenega sodnika.
Naklonjenega ali podkupljivega? –Karkoli bo pomagalo.
Boš ostala na večerji? Bife je. –Nisem se preoblekla.
Tudi mi se ne bomo. Le klobuk snemi.
Kot da je to lahko.
Kje je srebrni nož za pisma z grbom mojega polka?
Menda nocoj ne bodo pomagali. Niti z mezincem nočejo migniti.
In moja hrana je dobra le za služinčad.
Vsaj tvoj junak je uredil vodo. –Ni moj junak.
Ja. Zakaj si mu tako rekla?
V šali. –Zakaj je pa smešno?
Pusti.
To je zajčnik.
Ne glejte mene. V moji sobi se še obrniti ne moreš.
Gospoda, prosim. Gotovo bosta … –S poti!
Okopal se bom in se potem odločil. Morda bom šel v hotel.
Kje lahko jemo? Ločeno? –Zakaj ne v jedilnici služinčadi?
Nikoli ne jemo z domačim osebjem. –Voda je mrzla. Kaj se dogaja?
Nemogoče je. Brez tople vode ne gre. Ste nori?
Grelnik so danes popravili.
Pred eno uro je bila vroča.
Zdaj je pa mrzla! –Zakaj ste že tukaj?
Da boste nadzorovali, ko bo meni spodletelo? Pozabil sem.
Bi hoteli? –Nisem v službi. Vi ste.
Oprostite, gospod.
Kaj hočete? –Ker ste v moji sobi za mojo mizo,
moram jaz vprašati, kaj hočete vi. –Od vas ničesar.
Dolga leta sem vodil Downton. –Ste upokojeni služabnik
v nepomembni provincialni hiši pri povprečni družini.
Vaša zgodba me ne zanima. Zdaj pa dovolite.
Kaj hočete, da naredim?
Berite dobro knjigo, dokler ne odidemo.
G. Carson, to morate videti.
Močno je poškodovan.
Lahko pravočasno popravite? –Ja.
A povedati bi jim morali, da je hotel nekdo pokvariti kraljevi obisk.
Je obleka že prispela?
Ne še. –Kaj naj oblečem?
Kaj je, Carson?
Veliko zložljivih stolov so dostavili, milady.
Pri zadnjih vratih so. Anna je menila, da morate izvedeti.
Prav ima.
Za parado so. Nocoj jih moramo postaviti, jutri ne bo časa.
Vaščani bodo začeli prihajati ob devetih.
Usoda nam ni naklonjena.
Uboga mala Mary. Smo ji naložili preveč?
Prav imaš. Pomagajva ji.
V takem ne moreta ven. –Seveda lahko.
Lahko noč, mama. Moli za nas, predvsem za lepše vreme.
Rekla bom dobro besedo.
Seveda bi mala Mary lahko zabila šotorski klin z zobmi.
Le po kom ima to?
Vedno sem presenečena, ko me pohvališ.
Jaz pa, ko slišim, da sem te.
Kot da že brez nevihte ni dovolj hudo.
Saj bo šlo. G. Molesley bo pomagal,
Andy pa je šel po tovornjak. Ampak g. Bates ne more pomagati
in g. Barrow je izginil.
Enako. Lord Hexham išče g. Bransona.
Potruditi se bomo morali brez njih. –Saj ne greste tudi vi?
Ne bodo vedeli, kaj naj delajo. –Po plašča grem. –Ni treba z mano.
Seveda je. Le g. Batesu bom povedala, kam grem.
Dobra prijateljica ste. –Upam, da sva obe, milady.
To so zadnji.
Ja. Dajte mi to. –Vrzite vrv.
Tako.
Glejte, da bo zategnjeno. –Pripravljena sva.
Očka, Dickie, zelo sta prijazna. Pa sta prepričana?
Premočena in umazana bosta. –Pa kaj? Lovca sva. Pridi.
Ni ti treba zraven, bomo že zmogli. –Seveda grem.
Pridite. –Razvedrite se, Molesley.
Vaščani in gostje bodo na obeh straneh odra, družina pa bo spredaj.
Tam se vam bom pridružil.
Pa že. –Dobiva se na glavni ulici.
Pridite sami. Seveda je trapasto. Tak cirkus brez potrebe.
Kaj? Mislil sem, da pazite, da ne bom z neumnostjo vsega pokvaril.
Kako?
Ne vem. Metal jajc, mahal z zastavo ali vpil.
Pa boste? –Ne.
Se pa začenjam spraševati o vas. –Ne mečem jajc.
Še enega? –Ja.
Posebni stol za kraljico bomo prinesli zjutraj. Upajmo, da ne bo deževalo.
Sam ga bom prinesel, milord.
Pa kralj? –Na konju bo.
In če bo še deževalo? –Bog bo poskrbel, da ne bo.
Je to Tom? Je bil ves večer v pubu?
Dan je zazoril in vreme dokončno dokazuje, da je bog monarhist.
Le kdo bi dvomil, milady?
Prihajata.
G. Molesley?
Nič mi ni, le sapo moram zajeti.
Veličanstvi, dobrodošli v Downton Abbeyju.
Rada sva tu, lady Grantham.
Grantham.
Mati lorda Granthama. –Pozdravljeni, lady Grantham.
Lahko pomagam?
Nekdo mora, sicer ne bom več vstala. Hvala.
Moja hči lady Mary Talbot. Markiz in markiza Hexhamska.
G. Tom Branson. Lord in lady Merton.
Zelo ste prijazni, lord Grantham. –Sploh ne. To je velika čast.
Gotovo veste, da bosta princesa Mary in lord Lascelles prišla na kosilo
in parado.
Prideta oba? –Kolikor vem.
Kakšno olajšanje. Pozabite, da sem to rekla.
Kaj pa, gospa?
Sestrična Maud.
Violet. –Se bova poljubili?
Vesela sem, da me hočeš poljubiti. Nazadnje si rekla nekaj drugega.
Ko sem pisala, nisem čutila ravno tako.
Lahko pomagam?
Hvala. Vsi so šli, jaz pa ne vem, ali grem prav.
Kar z mano. Kakšno vlogo imate v tem cirkusu?
Spletična lady Bagshaw sem. –Potem so pa ta vrata.
Vprašajte za go. Hughes. Poskrbela bo za vas.
Hvala.
Ste pokusili vodo? Za umivanje je. Ni pitna.
To je prišlo za lady Edith. –Zdaj je lady Hexham, g. Bates.
Hvala, Albert. Kakšno olajšanje.
Takoj potrebujem mleko in rumenjake! Olivno olje. In strok vanilje. Takoj!
Takoj potrebuje eno okrog ušes. –Pazite, ga. Patmore.
Kdo bo nesel gor? G. Molesley? –Ne vmešavajte se. Bomo že mi.
Vmešavam? V svoji hiši se že ne vmešavam.
Andrew, vzemi to.
Hiša ni vaša. Bi hoteli sesti? –Trenutek.
Pustite to. Odložite.
Zaboga, za njima.
Ugovarjam. Moje osebje … –Naj ostane tu spodaj.
To velja tudi za vas. Ne bodite mi v napoto.
Videli ste njuni veličanstvi. Naj to zadošča.
Oprostite. –Čakajte, no. Kaj se pa greste?
Na severu se zdi mirneje. –Mislite, po stavki?
Ja, če to pomeni sprijaznjenje. Ne vem, kaj nas čaka.
Pa vi, lady Grantham? Je splošna stavka vplivala na vas?
Dokler je trajala, je bila moja spletična osorna do mene.
Vendar je v srcu komunistka in je bilo to pričakovati.
Princesa naj bi prišla, ne? –Telefonirali so.
Lord Lascelles je bil zadržan. Nameravata pa priti na parado.
Verjetno so sobe služinčadi tu prijetne.
Zakaj? Vas skrbi spletična?
Kako bistro. Lucy je bolj družabnica. Ne bi hotela, da ji je neudobno.
Seveda.
Res moram iti. –Mame ne smeš osramotiti.
Počakati moraš, da vstanemo.
Lord Hexham, kakšen je Northumberland?
Lep kot vedno.
Mislite, da vas lahko pogreši?
Ponižujoče je bilo.
Lahko gremo kar na sprehod.
Ne moremo kljubovati protokolu obiska.
Nisem prepričan. –Po paradi se vrnimo sem.
Anna, g. Bates. Nobenih težav in neumnosti ne sme biti. Slišite?
Dobimo se v vinski kleti. Povejte drugim. Do g. Bakewella grem,
če kdo kaj potrebuje. –Ne.
No, odpraviti bi se morali.
Seveda. –Pojdimo.
Gospa. –Tako se veselim.
Kosilo je bilo dobro. –Kaj je rekel kralj? Nisem slišala.
Za marec načrtuje turnejo za waleškega princa.
Po večini afriških kolonij do Cape Towna.
Hoče, da greš zraven?
Meni, da vplivam pomirjujoče.
Kako dolgo bi bil odsoten? –Tri mesece. Kakšna sreča, kajne?
Tom!
Kaj pa počneš tukaj? –Isto lahko vprašam jaz tebe.
Pojdi. Vse boš pokvarila.
Ni to tvoj namen? –Ne veš, kakšen je.
Kdo je to?
Moj svakinja lady Mary Talbot. –Sem rekel, da pridi sam.
Prepusti to meni.
Tom! –Vzemi mu pištolo!
Tukaj je.
Miruj.
Ga imate? –Pomiri se. Nikamor ne greš.
Miruj. –Ste v redu, gospod? Milostljiva?
Kako? Šele sinoči sem posumil. –Obupal si nad svobodno Irsko.
Ni zdaj svobodna?
S krvavo krono za vratom že ne.
Noter. –Odpeljite ga.
Domnevali ste, da sem atentator.
Jaz ne. Drugi. –Sledite nam na postajo.
Zakaj nisi povedal?
Nisem vas hotel vplesti v te zadeve.
Mislil sem, da bo nehal, če mu odgovorim in grem z njim na pijačo.
Sinoči v pubu pa sem spoznal, da hoče preko mene priti do kralja.
Kraljevski pozdrav! Meči!
Oprostite.
Mislili smo, da boš zamudila.
Ravno pravi čas. –Zakaj sem sploh prišla?
Vaše veličanstvo, yorkshirski huzarji so zbrani in čakajo vaš pregled.
Kje je?
Slabo se počuti. –Ni šel včeraj streljat?
Kaj hočeš, da rečem?
Nič. –Moraš dovoliti, da ga zapustim.
Zdaj ne bova govorili o tem.
Je to vaša spletična? –Ja. Lucy.
Je ne kličeš po priimku? –Že dolgo je z mano.
Nenavadno. Tako angleški se zdi. –Saj je bil.
Steber družbe, a ga je ideja o irski neodvisnosti pognala na drugo stran.
Zato je izbral mene. Slišal je, da sem simpatizer Irske in republike.
Kaj nisi? –Ne za vsako ceno.
Zdaj zagovarjam red in zakon. To ste mi naredili.
Se bodo časopisi razpisali? Ubogi očka.
O, ne. Videla boš, da ne bo nikjer ničesar o tem.
Vladno prikrivanje? Ne verjamem v teorije zarote.
Pišete? –Gdč. Smith.
Je ga. Hughes poskrbela za vas? –Je.
Vam je bila parada všeč?
Delate v hiši?
Ne ravno. Prodajam avte in pomagam s posestvom.
Lord Grantham je moj tast.
Opravičujem se, gospod. –Ne, prosim, naj pojasnim.
Tu sem začel kot šofer. –Soprog lady Sybil ste.
Ja.
Z lady Bagshaw sva spremljali zgodbo. Njena smrt naju je užalostila.
Kako dolgo je že tega? –Skoraj sedem let. Mojbog.
Žal mi je. Še vedno boli. –Ne tako.
Ne boli več, ni pa izginilo.
Lahko nekaj vprašam? –Kar.
Se je bilo težko tako povzpeti?
Se vključiti v družino? –Zelo težko.
Med svojim starim in novim svetom včasih nisem vedel, kdo sem.
Zdaj pa veste? –Mislim, da. Sprijaznil sem se.
Zakaj? –Samo radovedna sem.
Hitro, g. Barrow.
Kaj se dogaja? Anna?
Zakaj smo tukaj?
Noter. Tam nas ne slišijo. –Nadvse neprimerno.
Ja, zakaj si nas zbrala tukaj? –Povedala vam bom.
Z g. Batesom hočeva braniti čast Downtona.
Kako?
Hočete še enkrat doživeti, kar ste pri kosilu?
Preklemano ne.
Andrew, tu so ženske.
Upreti bi se morali. –To mi sploh ni všeč.
Anna, povej jim. –Odstranila bova ovire,
da boste skuhali in postregli večerjo kralju in kraljici v Downton Abbeyju.
Kot bi morali.
Mojbog. Je to revolucija? –Naj grem po vile?
Resno misliva, g. Molesley. –Veste, kaj je prinesel g. Courbet?
Ni važno. Svoje zaloge imamo. –G. Courbeta prepustite meni.
Kaj hočeš, da naredimo?
Proti spletičnam in slugam nimamo nič.
A znebiti se moramo kraljevega butlerja.
Paža zadnjih stopnic.
In onesposobiti lakaje od sedmih do konca strežbe.
To je izdaja.
Kaj lahko naredimo? –Zaprimo jih na podstrešje.
Take besede nas bodo spravile v Botany Bay.
Ti je bilo všeč,
ko te je g. Wilson odrival, spregledal in rekel, da ostani tu spodaj?
Pri tem ne bom sodeloval. In če kralj opazi dogajanje in bo nezadovoljen?
Zakaj? Mislite, da ne znam skuhati spodobne večerje?
Seveda ne.
Jaz bom poskrbel za lakaje. –Kaj boš naredil?
Boš videl.
Sva z g. Molesleyjem spet v službi? –Albert tudi.
Veste, kje so svečane livreje.
Bom točil vino za kraljičine sladke ustnice?
Vi boste šli na podstrešje.
Ne vem, zakaj se trudite.
Kaj pa ga. Webb, ki se ima za gospodinjo?
Ne skrbi, ge. Webb sem več kot kos.
Ne vem, kaj boste z g. Courbetom. –Gor grem malo počivat.
Lahko vse pripravite za takrat, ko se vrnem?
In kdaj bo to, mogočni?
Zbudite me čez pol ure, če ne bom že v kuhinji.
Zaupajte nama.
Povej nam o svoji spletični. –Lucy je hči
Davidovega pribočnika Jacka Smitha. Kot moj mož je umrl v burski vojni.
Pa ste skrbeli za njegovega otroka? –Lucy ni imela matere.
Dala sem ji dom. –Zelo velikodušno.
Te velikodušnost je bila bogato poplačana.
Tega sem vesela. –Ni slišati tako.
Ježeš. Mislila sem, da so vsi v salonu.
Izogibal sem se ga. Najbrž bi moral nazaj.
Vam koga pokličem? –Ne. Hvala.
Vdovec najmlajše hčere ste, kajne? Slišala sem za vas, gospod …
Tom Branson. Kdo ste pa vi?
Moral bi vedeti, a mi to ne gre.
Najbrž res ni pričakovati, da bi poznali vse.
Vam je bila parada všeč? –Zamudil sem jo.
Zamotili so me.
Škoda. –Če sem iskren, nisem ravno rojalist.
Tega najbrž ne bi smel reči. –Vsekakor ne neznanki.
Nenavadno. Crawleyji bi umrli za krono.
Lahko imaš rad ljudi, s katerimi se ne strinjaš.
Jih imate radi?
V svojem bistvu so spodobni.
Ljudje so lahko spodobni, a je težko živeti z njimi.
Res je.
Bedasti so in včasih snobovski, za njihovo politiko ne bi dal niti pare.
A sem se naučil biti zadovoljen s tem.
Poleg tega pa so družina moje hčere.
Živi tukaj? –Enkrat sem jo skoraj odpeljal.
Zdaj spada sem.
Velik del življenja nisem spadal nikamor. To mi veliko pomeni.
Navsezadnje gre za odločitev, kaj je pomembno, kajne?
Veliko ste mi dali misliti, g. Branson.
Upam, da kaj dobrega.
Morda. Zdaj pa morava noter.
Preobleči se moramo. In zjutraj greš. Se lahko pogovoriva?
Kasneje. Našli bova kotiček zase. In Robert se nama lahko pridruži.
Ne pustim se zasliševati. –Ne zamudite priložnosti za spravo.
No, prav. Zdaj pa moram iti.
Pomagalo je. Hvala.
Saj sem ponudila pomoč. –Zdaj smo jo stisnili v kot.
G. Wilson, telefon za vas. –Zame?
Sir Harry, pred deveto ne bodo v Londonu.
Ni važno.
Ples v Clarence Housu se začne ob desetih.
Ples v Clarence Housu?
Ples vojvode Connaughtskega. Kaj se greste?
Saj ne dvomim,
če tako želi connaughtski vojvoda, že ne. A kako naj delam tukaj?
V Downtonu nimajo lakajev? –Imajo. A ne bo veličanstvo …
Veličanstvu bo malo mar. Ubogajte. –Seveda, sir Harry, takoj.
Je vse v redu, g. Wilson?
Pokličite moje in hišne lakaje in pomivalca.
Kdaj gre naslednji vlak v London? –Upam, da novica ni slaba.
Ne ravno slaba, ampak nenavadna.
Zelo nenavadna.
Če izvedo, me bodo vrgli iz polka. –Meni si se zdel prepričljiv.
Zelo dobro posnemam sira Harryja Barnstona.
In če g. Wilson pokliče nazaj?
Nihče ne dvomi o ukazih sira Harryja.
Ampak če bi?
Odkrili bi prevaro, a je ne bi izsledili do mene.
No, greva v York?
Po svoje mi je žal, da bom zamudil zabavo.
Kje naj te čakam, ko boš pri starših? –Poiskala bova pub.
Ste govorili s kom?
Dobila sem pomočnico madame Seymour.
Napačno so poslali. Podoben slog, vendar napačna velikost.
Kje pa je moja obleka? –Na poti v New York.
Pa smo tam. Krasno.
Danes mi gre vse narobe.
Milady? –Ni važno.
Je spodaj kaj bolje? –Malo.
Nazaj bi morala. –Seveda.
Še nekaj. Poslikani kozarec, ki je stal ob moji postelji.
Se je razbil, ko me ni bilo?
Prepustite to meni. In obleko.
Bi jo hoteli kasneje pomeriti? –Ne razumem. Pri kom?
Idejo imam.
Dvomim. Ne, če ve, kaj je dobro zanjo.
Oprostita, da motim. –Kako bistro, da si me našla.
Niti ne. 40 let sem živela tukaj. Domnevam, da je to tvoja spletična.
Ja. To je Lucy Smith. –Dober večer, Smith.
Dober večer, milady. Naj grem? –Ne, zaradi mene ni treba.
Me veseli. Veliko sem slišala o tebi.
Si kaj hotela? –Samo preveriti, ali ti je udobno,
in potrditi najin klepet.
Zdaj živim svoje življenje. Drugačna sem.
Očeta in moža nimam več. Ne vidim razloga, da ne bi delala po svoje.
To ne pomeni, da razloga ni, le ti ga ne vidiš.
Lady Merton ima prav. Enkrat za vselej bova razčistili.
Zdaj pa moram k njenemu veličanstvu.
Ne govorite, ne mislite. Le meni sledite.
Veličanstvi ne smeta vedeti, da jima streže kdo drug. Slišite?
Niti opaziti ne smeta.
Potrudili se bomo. –Veliko več kot to.
Je tu vse v redu, g. Wilson? Slišim, da so drugi ujeli vlak.
In ostalo nam je tole.
Glej, da ne boš osramotil svečane livreje, Albert.
Seveda, g. Carson.
Kje je g. Courbet? K njemu sem prišel.
Ven je šel. Zato sem začela z večerjo. Ni bilo prav?
Ne. Popolnoma narobe!
Žal mi je. Ne vem, kako se je zgodilo.
Preobleči se moram.
To bomo uredili, ko se vrnem.
Andy.
Če nočeš, ne bom šel. –Saj si že privolil.
Fantastična priložnost je.
Nisem mislil, da te bo motilo. –Saj me ne ravno. Ne tako.
Kako pa?
Nisem ti mislila povedati. Nikomur nisem mislila povedati.
Morda sem noseča.
Draga.
Kako krasno. Kako bajno.
Srce mi prekipeva.
Ravno tega nočem. Lahko gre kaj narobe.
Če pa ne bo …
Bom rodila ravno, ko se boš odpravljal na turnejo.
Zakaj nisi povedala, ko sem prvič omenil?
Ker si že privolil.
Skrivnosti vse zapletejo. –Ja, seveda. Naj bom kriva jaz.
Kralju bom rekel, da ne morem iti. –Bo to sprejel?
Pozdravljeni. Gdč. Smith, kajne? Prej smo govorili o vas.
Tom. Kakšna sreča. Saj poznaš gdč. Smith, ne?
Pridi, Mary.
Ste v redu? Se je kaj zgodilo? –Stara lady Grantham je prišla.
Mislim, da je oder pripravljen za prepir. O meni.
Misli, da bom dedinja lady Bagshaw, in tega ne odobrava.
To se je ne tiče.
Lady Bagshaw ima svoje razloge, in to mi zadošča.
Greš dol, Tom?
Lahko noč.
Tukaj ste. Upam, da uživate zasluženi počitek.
Ko pride gdč. Aplin, imam manj dela.
A moramo biti pripravljeni za jutrišnji ples.
Ravno za to gre.
Ko bom šla kasneje pomagat lady Hexham, boste šli z mano,
pomerili novo plesno obleko in jo čez noč sešili, da bo zjutraj gotova.
Zakaj bi pa to naredila? –Šatulja in kupido iz salona,
nož za pisma iz knjižnice, poslikani kozarec lady Hexham?
Kozarca nisem vzela. –Potem se je razbil, kot je rekla.
Ampak iz tiste sobe ste nekaj vzeli. Kaj?
Škatlico s toaletne mizice. –Vrnite jih, prosim.
Ne morem sešiti obleke v eni noči. Kdaj bom spala?
Jutri v Harewoodu.
Ne mislite, da ne bom povedala. Kraljičina šivilja, tatica.
To bo na naslovnicah od tod do Peruja.
Markiz in markiza Granbyjska.
Sir William in lady Ingleby.
Kje so kraljevi lakaji? –Nazaj v London so morali.
Vsi? Ni to smola? –Za nekatere, milady.
Grof in grofica Scarborouška.
Za božjo voljo!
Na pomoč! Mi bo kdo pomagal?
Kmalu bom šel v Turton. Poznaš?
Chris Webster sem. –Nekoga čakam.
Že zelo dolgo. Morda ima boljše opravke.
In? –Pojdi z mano.
Veš, da hočeš.
Oprostite, gospod. Pišem se Barrow. Če me bo kdo iskal,
mu povejte, da sem odšel.
Naj povem, kam?
Ni važno. –V Turton.
Ne razumem, kje je g. Wilson. –Pusti njega. Kaj pa ti?
Menda ne boš pustil kralja brez strežbe.
Je prav, da mu strežem jaz?
Ustrezno si oblečen.
Sem, ampak … –To ti je usojeno, g. Carson.
To veš tako dobro kot jaz. Ponosno jo sprejmi.
In stopi v sobo z dvignjeno glavo. –Zmorete, g. Carson.
Povejte, kaj se dogaja.
G. Courbet je izginil, enako g. Wilson,
vaši lakaji pa so na poti v London.
Še vedno jaz vodim. –Ne, ga. Webb. To so moji ljudje.
Vrnite se v prostore služinčadi in sedite. Ali bi raje pokvarili večer?
Dobro ste ji povedali.
Ga. Patmore je pozabila omako.
In nasekljano jajce. –Ni vajino delo.
Neumnost. Nocoj moramo vsi pomagati za slavo Downtona.
Ste pripravljeni, fantje?
Bolj ne bomo. –Vse bo v redu.
Pa vi, g. Molesley?
Vem, da bom pozabil besedilo. –Nimate besedila.
Na vrsti ste. –Saj res.
G. Molesley? Ne pozabite dihati. –Dihati. Ja.
Gospodje.
Vesel sem, da ste tu, g. Carson. –Moram tja, kjer me kralj potrebuje.
Živjo. –V redu.
Kaže, da imamo svežo kri. Živjo. –Zelo očarljiv mladenič si.
Ne morem verjeti. Česa takega še nisem videl.
Vse je enkrat prvič.
Vem, ampak … –Zapleši z mano.
Ko bi jim le lahko povedala, kako hvaležni ti morajo biti.
Enako pogumna si bila kot jaz. –Mary, v napačno smer govoriš.
Ne skrbi za babico. Pripravlja se, da bo zaslišala sestrično Maud.
Predvsem o njeni spletični.
Mislim, da jo ima lady Bagshaw za več kot to.
Prav gotovo. In tega se babica boji.
Lahko kar priznam. Všeč mi je. –Dobro. Ne pusti se jim odvrniti.
Tom, zdiš se zadovoljen s sabo. –Hvalil je spletično lady Bagshaw.
Kako je napletla poznanstvo s tabo? –Nič ni napletla.
Po naključju sva se srečala. –Moški so taki bebci.
To je dobro. Mislil sem, da bo jedilnik drugačen. A je odlično.
Bravo, stari Courbet.
Ni kuhal monsieur Courbet, veličanstvo.
Ampak ga. Patmore. Nocoj vam streže osebje Downton Abbeyja.
Opravičujem se, veličanstvo. –Dovolj, Molesley.
Sporočite našo pohvalo ge. Patmore in vsemu osebju.
Molesley. Njeno veličanstvo govori z vami.
Z veseljem, veličanstvo.
Zelo ste prijazni.
Najbrž je navdušen, da so prevzeli od naših.
Le kaj se je zgodilo? –Nič ne opravičuje njegovega vedenja.
Verjemite, vajena sva, da se v najini bližini ljudje čudno vedejo.
Policija! –Razdelite se, da ne bo nihče pobegnil. Zaprite izhode.
Kaj se dogaja?
Gospodje, vaše zabave je konec. Nehajte igrati!
Dobro. Vsi greste z nami na postajo.
Samo zabavamo se, nihče ne dela težav.
O tem bo odločil sodnik. –Sodnik?
Si mislil, da te bomo po prstih in poslali domov?
Prvič sem tu. –Pač si.
Vzemite svoje stvari. Z nami greste, pokvarjenci umazani.
Ven. Ven, gremo. –Gremo, umazanci.
Srečala sem spletično. Maud si je ovila okrog mezinca.
Ugotoviti morava, zakaj.
Se že veselim. –Hvala, veličanstvo.
Kaj je, Hexham? –Pravkar sem izvedel, da lady Hexham
pričakuje najinega prvega otroka. –Čudovita novica.
Ne bova še razglašala, a menil sem, da bi vas zanimalo.
Saj me. Čestitam.
Stvar je v tem, da naj bi se rodil, ko se bova s princem odpravljala.
Odlično. Prosim, poskrbite, da bo dojel.
Pomagajte mu razumeti, kaj pomeni pravo družinsko življenje.
Vem, da ste mu lahko za vzor.
No, prav. Lotimo se bistva.
Robert je moj najbližji sorodnik po očetovi strani.
Res je.
Vendar ne bo moj dedič. –No, zdaj vemo.
Kdo pa bo? Lahko poveš? –Moja spletična Lucy Smith.
Kaj? Si zmešana? –Ne. Vem, kaj delam.
Nasprotno, očitno si nora. V norišnici bi morala biti.
Čisto tebi podobno. En ugovor, pa usekaš s sabljo.
Na srečo gdč. Smith nimam sablje. –Je to res tvoja izbira?
Lucy je dolga leta skrbela zame. Želim ji izkazati hvaležnost.
Z družinsko hišo? Z družinskim posestvom?
V prisilni jopič spadaš.
Ko s spletično ravnaš kot s krvno sorodnico,
uničuješ angleški način življenja. –Kakšne neumnosti govoriš.
Prosim, ni se treba prepirati. –Nikoli se ne prepiram. Pojasnjujem.
Violet, sprijazni se. Preživela te bom, zato se ne obremenjuj s tem.
Zdaj pa moram k njenemu veličanstvu.
Igra, niz in dvoboj za lady Bagshaw. –Dokler sodim jaz, že ne.
Nekaj sva spila in g. Barrow se je hotel ponorčevati iz pedrov.
Le pet minut je bil tam. –In plesal tango z moškim.
Dajte no, šala je bila.
Ti pa obrne želodec. –Lepo, da to slišim.
Raje bi umrl, če bi mislil, da sem tak.
Kaj naj rečem grofu?
Kateremu grofu? –Granthamskemu.
G. Barrow je njegov butler.
Seveda hočete videti dokaz o tem, kdo sem.
Si me ti spravil ven?
Ne, dobra vila se je spustila po mesečini.
Kako si vedel, kam sem šel? –Gostilničar mi je povedal.
Čakal sem zunaj in ti sledil sem. Naredniku sem pokazal svojo vizitko
in zadeva je bila urejena.
Kraljevo gospodinjstvo. Gotovo je bil navdušen.
Bojim se, da sem bil bedast.
V prihodnje bodi le bolj previden.
Jo lahko slečete, milady, in pustite bucike na mestu?
Jo res lahko končate pred odhodom? Ne vem, kako.
Dokončala jo bo. Kajne? –Potrudila se bom.
Gotovo boste zmogli. Mimogrede.
Mislim, da vem, kaj je s kupidom iz salona.
Res? Je izginil?
Vaša obleka bo zjutraj pripravljena, milady.
Hvala.
Ne vem, kako ste jo prepričali. –Prijazna je.
Ko jo spoznaš.
Želite še kaj? –Samo reči hočem, da ste genij. Lahko noč.
Lahko noč.
Nikamor nisem prišel. –No, tako.
Ker kralj ne vidi, da ima moški vlogo pri porodu …
Saj je nima.
Bi pa pričakoval, da ve, da hočeš biti zraven.
Ne moreš reči ne?
Eden najvišjih plemičev sem. Kaj misliš, da to pomeni?
Kaj misliš, čemu sem zaprisegel?
Lady Bagshaw, se lahko pogovoriva, preden pozvonite spletični?
Lucy ve, da ste njena mati?
Ve.
Leta me je imela za botro, na 18. rojstni dan pa sem ji povedala.
Koliko je bila stara, ko je Jack umrl?
Šest let.
Dotlej je živela pri Jacku in njegovi materi.
Vzela sem jo v hišo, hodila je v vaško šolo in postala moja spletična.
Če bi bila vaša varovanka, bi ljudje uganili.
Točno.
Kdo opazi služabnico? Skrila sem jo vsem na očeh.
Ste Jacka Smitha ljubili?
Vsak bi moral vsaj enkrat poznati absolutno ljubezen.
Jack je bil moja.
Moj mož je bil zelo omejen.
Ni bil hudoben, a tudi bister ne.
Potem je umrl, Jack me je obiskal in takrat se je začelo.
Kako drzno.
Zveni brezumno, a zanosila sem pri 39 letih. Mislila sem, da sem jalova.
Seveda očetu nisem mogla povedati, zato sem šla v Ameriko.
Gotovo se jim je zdelo divje.
Niso vedeli, kako divje je bilo v resnici.
Pa ste bili z Jackom srečni? –Zelo.
Imela sva deset let, preden je umrl.
Poročila bi se z njim, če bi si upala.
Šibka sem bila. Vendar mojega očeta niste poznali.
In zaradi službe na dvoru ste molčali.
Ja. Po svoje.
V resnici pa sem bila strahopetna.
S tem, da je Lucy moja dedinja, sem naredila prvi korak.
Takoj morate povedati Violet.
Ne bi mogla. –Motite se.
Ko bo izvedela resnico, bo razumela vaš načrt in vas nehala napadati.
Služinčad je nocoj očitno uživala. Zlasti Molesley.
Kaj je bilo s kraljevo ekipo? –Dolga zgodba.
Imate pa prav. Res smo se zabavali. –Vesela sem, da je šlo za vse dobro.
Dvomim pa, da bi zmogla ponovitev. –Niste še končali.
Še ples v Harewoodu imate.
Že, a če bo kaj narobe, ne bomo krivi mi.
To pa ni veselo. –Minuli dnevi so mi dali misliti.
Bi res morali vztrajati? Že tako imamo premalo ljudi.
In pol jih bo kmalu odšlo. –Kaj hočete reči, milady?
Ni čas, da vržemo puško v koruzo? Marsikdo jo je.
Mislite, da bi zapustili Downton?
Lahko bi ga prodali za šolo, dom za starejše ali kaj podobnega.
In kupili dvorec s skromnim posestvom in živeli normalno.
To hočete?
Hočem, da ne bi bilo vse tako težko.
Bo osebje ostalo? Bodo kmetije donosne? Kaj bomo s streho?
Ko sem v dežju postavljala stole, sem si mislila: "Kaj delam?"
Povedala vam bom, kaj delate.
Ustvarjate središče za ljudi, ki tu delajo, za vas, za grofijo.
Downton Abbey je srce te skupnosti. In vi skrbite, da utripa.
Mislite, da bi morali vztrajati? –Dokler vam po žilah teče kri.
Gdč. Smith. Se je umirila za spanje? –Prej je razburjena kot umirjena.
Prav sem imela. Prepirali so se o meni.
Lord Grantham pravi, da vam hoče izboljšati življenje.
In da je bila stara lady Grantham ogorčena.
Si lahko mislim.
Ste upravičeni do te sreče? Veste, zakaj to dela?
Vem. In mislim, da je pošteno.
Bodite zdravi in pametno uporabite svojo srečo.
Zdi se mi, da razumete, kaj se dogaja v moji glavi,
ko nihče drug ne in ne bi mogel.
Pogrešala bom najine pogovore. –Bi mi hoteli pisati?
Vedno lahko ponudim ramo. –Smem? Res?
Vesel in polaskan bi bil, če boste.
Čas je, da si voščiva lahko noč, g. Branson.
Lahko noč, gdč. Smith.
Na zmago Downtona in moje lepe žene. –Na vse, ki so to omogočili.
Na g. Carsona, ki je požrl svoja načela.
Nocoj ne bom mogel spati.
In na njeno veličanstvo, ki se je usmililo g. Molesleyja.
Za hip sem mislil, da grem v Tower.
Menda te niso spreobrnili?
Lepo od nje, ko bi lahko vse pokvarila.
Niso vsi kot Robespierre! Na kralja in kraljico.
Nekaj ti moram povedati.
Jaz sem pokvaril črpalko.
Ne vem, kaj sem delal. Ljubosumen sem bil.
Zakaj?
Spogledovala si se z vodovodarjem. Pobesnel sem.
Ko se je vrnil zaradi mene, se mi je skoraj zmešalo.
Nisem flirtala.
Všeč mi je bil, a nič več. –Zdaj se počutim bedasto.
Hotel si pokvariti obisk kralja Anglije. Tvegal si propad,
samo iz ljubezni do mene? –Čustva so me premagala.
Samo to lahko rečem. Mi lahko odpustiš?
Odpustim? Sama bi to naredila, če bi si upala.
Ne razumeš, kaj to pomeni? Podobna sva si.
Zavzeta za tisto, kar šteje.
Mislila sem, da si hitro zadovoljen, zdaj pa vidim, da nisi.
Lahko si skupaj izboriva pot v boljši svet.
Ne vem, ali sem izrazil dovolj hvaležnosti.
Moški kot midva morajo držati skupaj. –Nobenih takih ne poznam.
Nikoli se nisem pogovarjal s takim kot jaz.
Pogovarjava se. –Dober občutek.
Da bi lahko možaka klepetala, ne da bi se ozirala na druge.
Vsi naredimo, kar moramo, da preživimo.
Ja, je pa prijetno, da sva navadna možaka.
Nas bodo kdaj sprejeli? –Ne vem.
A kdo bi pred 50 leti pomislil, da lahko človek leti?
Ga. Bates?
Tu imate obleko. –Preden greste, jo lahko pomerimo.
Ni treba. Prav bo.
Stvari, ki ste jih hoteli.
Zakaj to počnete? –Vas ne skrbi,
da je na vsaki mizi okrasek, ki ga ne bi mogli kupiti z letno plačo?
In? Ker jih ne morejo imeti vsi, jih ne sme imeti nihče?
Ne. Zakaj jih jaz ne morem imeti? Ali vsaj nekaterih?
Ne pogrešajo, kar vzamem.
Dvomim, ali vsak stoti sploh opazi, da jih ni.
Ampak niso vaši.
In nikoli ne bodo. Na vašem mestu bi nehala.
Kaj, če bi mislili, da ima kraljica lepljive prste,
če stvari izginjajo iz hiš, v katerih biva?
Prihranite svoj nasvet za koga, ki ga zanima.
Tista vrata strašansko nagajajo. Brez razloga se zatikajo.
Vsem se je že zgodilo. –Zakaj me ni nihče iskal?
Zdelo se mi je, da sem vas videla iti ven. Motila sem se.
Ko ste se motili, da niste zbudili g. Courbeta. –Mislili smo, da je šel ven.
Lakaji so zjutraj klicali. Kaže, da so šli v London zaradi prevare.
Kdo bi to naredil? –Ja, kdo? –V Harewoodu lahko raziščemo.
Pazite, g. Courbet. Razen če uživate v posmehu.
Kaj? –Večerja je bila uspešna.
Poslala sta pohvalo. Je že morala biti.
No, torej. Zakaj bi opozarjali na to?
Bi ta zgodba vrgla lepo luč na vas?
Kaj naj rečemo, če vprašata? –Zmeda v Londonu,
g. Courbet je zbolel. Na vašem mestu ne bi omenjal.
Razen če omenita onadva. –Tako je.
Tukaj si. Povsod sem te iskal.
Kaj je narobe, draga? Lahko kaj pomagam?
Glede na sinoči dvomim.
Hočem nadzor nad svojim življenjem.
Govoriti, kar mislim, delati, kar mi je všeč.
Zdaj ne? –Ne.
Gostim na smrt dolgočasne ljudi, ker so upravičeni sedeti za našo mizo.
Sedim v odborih, ki jih nisem izbrala, ker so oni izbrali mene.
Imela sem službo, ki sem jo imela rada. Nič več.
In zdaj bo moj mož odsoten, ko bom rodila.
Vsaka služkinja ima pravico do tega, jaz pa ne.
Zgodnje opozorilo. Veličanstvi se pripravljata na odhod.
Prav, milord.
Dragica, kaj je narobe?
Ne moreš pomagati. –Lahko poskusim?
Gor bi morali. Veličanstvi sta na poti.
Pa greš v London? –Odložili me bodo na postaji.
Upam, da bova ohranila stike. Končno sem našel prijatelja.
To si našel, g. Barrow? Prijatelja?
Veličanstvi odhajata. –Hvala.
To bi ti rad dal. Nič posebnega, a že leta ga imam.
Spominjal te bo name. Saj za to gre, ne?
Da boš mislil name, dokler se spet ne srečava.
Hvala.
G. Ellis, pridite!
Upam, da vam bo v Harewoodu prijetno. –Ja, tudi jaz upam.
Ni zares slovo, ker se nocoj vidimo. –Plesa se veselimo.
Harewood je čudovita hiša. –No, pa pojdimo.
Kasneje se vidimo, Grantham. –Veličanstvo.
Vsi ste se dobro odrezali. Gremo v hišo?
Carson, kaj je bilo sinoči s kraljevo služinčadjo?
Teko rečem, milord.
Kar odpovedali so. –Sijajno ste se obnesli.
Le Molesleyjeva arija je bila odveč.
Zahvalite se osebju, ker je rešilo zagato.
Ga. Bates. Lahko nekaj vprašam? –Dovolite.
Kaj ste dali g. Courbetu?
Dvojni odmerek uspavalnih kapljic iz Bakewellove trgovine. V čaju.
Bojim se, da sem se sinoči bedasto osmešil.
Zame ne boste nikoli bedasti.
Mislite resno? Zares? –Ja.
Mislim, da veste, kako zelo.
Prav imate, ga. Patmore. Čas je, da začnem načrtovati poroko.
Ne vem, kaj si se obirala.
Prej nisem bila prepričana. Zdaj pa sem.
To je lepo slišati.
Srečna sem, ga. Patmore. Tega ne rečem pogosto, ampak sem.
Si šokiran nad vsem tem? –Moral bi biti.
Oviranje kraljevega osebja med obiskom? In jaz sem sodeloval.
Ne vem, kaj me je prijelo. –Ampak? –Zaslužili so si, Elsie.
Sprijaznimo se, pošteno so si zaslužili.
Kdo je pa to?
Dobrodošli spet tu, g. Talbot. –Pozdravljeni, Carson. Ga. Hughes.
Veste, kje najdem lady Mary? –Po vsem, kar se je dogajalo,
najbrž počiva. Vsi počivajo. –Zveni zlovešče.
Lepo, da se je vrnil pravočasno za ples.
Hvala bogu, da ga ni treba organizirati nam.
Dragi, ne veš, kaj smo prestali. –Žal mi je, da nisem mogel priti prej.
Šel sem na prvo ladjo po zadnjem sestanku.
Ni važno. Zdaj si tu.
Ne bo mi treba sami na ples kot kakšni sivi miški.
Šel bom le, če obljubiš, da boš stalno plesala z mano.
Velja.
Verjetno je Maud pripeljala tisto malo spletkarko.
Če boš nadaljevala tako, se boš osmešila.
Kako to misliš?
Kot sem rekla.
Mi kaj prikrivaš? –Pojdi z mano.
Zakaj nista vesela? Mislila sem, da bosta navdušena.
Saj sva vesela, če misliš resno. Zelo. A kako boš s Henryjem?
Spremenila bom medsebojne odnose. Ne bo lahko,
a sklenila sem ostati z njim. –Ne razumem, zakaj si si premislila.
G. Branson je omenil odločitev, kaj je pomembno.
Zame je krona pomembnejša od vseh nas. Uspelo mi bo.
Branson?
Irski republikanec?
Dobro si obveščen. –Bolje, kot misliš.
On je tebe pregovoril v to? –Po paradi sva se pogovarjala.
Tam je.
Reci kaj prijaznega. Prosim.
G. Branson.
Želim si, da bi se več pogovarjala, ko smo bili v Downtonu.
Res, gospod? –Vsekakor.
Več kot en razlog imam, da sem vam hvaležen. Več kot enega.
Kaj je bilo pa to?
Povedala ti bom, ko bova sama. –Zakaj več kot enega?
Kdo je to?
Princesa Mary. Bila je na paradi v Downtonu. Je nisi videl?
Ne na paradi. Videl sem jo potem, pri čaju.
Lucy ima Bromptonovo kri, čeprav po nenavadnih ovinkih.
Zakaj nisi že davno povedala? –Zdelo se je prehudo zate.
Za koga me pa imaš? Za neporočeno teto, ki ni šla nikoli iz vasi?
Seveda ne. –Ne misli, da odobravam, ker ne.
Ampak vsaj razumem.
Gdč. Smith pozna resnico? –Ja.
Najela bom drugo spletično, Lucy pa bo družabnica.
Veliko primernejše.
Bojim se, da ti ne bo všeč, a pravi, da sta se s Tomom Bransonom
dogovorila za dopisovanje. –Všeč? Sama bom lizala znamke.
Od sile si, Violet. Nisi zmagala, veš.
Ne verjamem v poraz.
A to lahko razčistiva, ko se boš z Lucy vrnila k nam,
ko boš opravila svojo dolžnost. –Sem spet članica te družine?
Prav ima. Brompton je izgubljen. Naučiti se morate živeti s tem.
Mislim, da ga lahko dobimo nazaj. Vsaj za Toma.
Zato potrebujemo dekle tukaj. –Violet.
Po vseh teh letih me še vedno osupljaš.
Dobro. Me veseli, da sem odkritje in ne razočaranje.
Zelo pomembno je.
Res je. –Tam sta. Vprašaj. –Ja.
Tukaj ste, Hexham. Žalosti me, da ne morete s princem na turnejo.
A vam bomo našli drugo zaposlitev.
Kaj? –Gospod, nisem …
Razumel sem, zakaj ne. Čim mi je njeno veličanstvo pojasnilo.
Čestitke obema.
Nocoj si dobre volje.
Srečna sem. Zakaj? Te moti? –Ne.
Kaj se greš s Tomom in slavno spletično sestrične Maud?
Kako to misliš?
Pri večerji sem te slišala. Kaj se greš?
Veš, da bo podedovala Brompton. –Mama mi je povedala.
Ne bi hotela, da ima Tom ustrezno gospodinjstvo?
Ti zvijačna mačka.
Z babico hočem govoriti.
Kdaj si nam mislila povedati, zakaj si šla zares v London?
Ko že sprašuješ, nisem se še odločila.
Če ti zdaj povem, obljubiš, da boš obdržala zase?
Obljubim.
Prav. Pred nekaj tedni sem bila na zdravniškem pregledu
in v London sem šla, da izvem, kakšni so izvidi.
Ja? –Morda ne bom več dolgo živela.
Ne bo prehitro. Ampak londonski zdravniki niso nikoli natančni.
Babica. –Ne, ne.
Dragica, solze prihrani za nekaj žalostnega. V tem ni žalosti.
Živela sem privilegirano in zanimivo. Zdaj pa …
Čas je, da grem. Družino in kraj, ki mi je pri srcu,
puščam v nadarjenih rokah.
Vem, da bo očka … –Ne, ne.
Ne mislim tvojega očeta. Ne. Srčno rada ga imam.
Tebe mislim.
Ti si prihodnost Downtona.
Toliko dvomov me obhaja. Je prav, da vztrajamo,
ko svet, za katerega je bil zgrajen, vsak dan bledi?
Bosta George in Caroline še živela tako? Mi zdaj živimo tako?
Ne. Naši predniki so živeli drugače kot mi.
In naši potomci bodo živeli spet drugače. Ampak Downton Abbey
bo del njih. –Brez tebe ne bo enako. –Seveda bo.
Nadaljevala boš, kjer bom jaz nehala.
Ti boš zastrašujoča stara dama, ki bo držala vse na uzdi.
Najlepša hvala.
Boš, draga moja. In čudovito ti bo šlo od rok.
Si najboljši del mene, ki bo živel naprej. Hura.
Babica, tako zelo te imam rada.
Je prav, da si nocoj tukaj? Ne boš izčrpana?
Ne morem do konca življenja poslušati "Kako se počutiš?", "Si zdrava?" Ne.
V redu bom, dokler ne bom več. To je vse.
Tukaj si. Ples se začenja.
Ne smeš ga zamuditi. –Ne. Hvala.
Veš, babica, vedno boš z nami.
Gledala boš iz vsake slike, govorila iz vsake knjige.
Dokler bo hiša stala. –Zveni zelo naporno.
Mislim, da bi raje počivala v miru.
Pridi.
Draga?
Kaj hočeš?
Precej skupnega imava. Fanta, konje, dirke.
Gotovo je še več, če poiščeva. Rada bi, da sva prijatelja.
No, bova videla. –Ne, dragi.
Spremeniti se bova morala. Oba.
Kako se je to zgodilo? Si bila ti, mama? Kako?
Preprosto.
Bertie je prosil kralja, jaz pa kraljico.
Rada imam najine pustolovščine. –Ni zabavno, ko se končajo?
Kaj pa vi tukaj? –Hotela sem videti ples.
Pa se pretvarjam, da sem lady Bagshaw prinesla robček.
Lahko ji ga dam.
Želim si, da bi lahko plesali z mano.
Vprašanje imam. Saj ne bi hotel zapustiti Downtona in začeti drugje?
Iskreno mi povej. –Od kod pa to? –Samo povej.
Da bi zapustil Downton? Mislim, da sva obsojena nanj. Kajne?
Ja.
Ja, mislim, da sva res.
Ne bi smela ven tukaj. –Enkrat jih ne bo motilo.
Odšli so in Downton še stoji.
Elsie, čez sto let bo Downton še vedno stal.
In Crawleyji bodo še vedno tukaj.
To ti obljubim.
Bomo videli, Charlie. Bomo videli.
Prevedla Tanja Borozan
Priredi in uredil metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija (Partis.si)